Mauri Pekkarinen
Reijo Mauri Matias Pekkarinen (s. 6. lokakuuta 1947 Kinnula) on suomalainen poliitikko, Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2019–2024, keskustalainen 10 kauden kansanedustaja ja viiden hallituksen ministeri. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden maisteri. Pekkarinen sai ministerin arvon vuonna 2020.[9]
Mauri Pekkarinen | |
---|---|
![]() |
|
Euroopan parlamentin jäsen | |
2.7.2019–15.7.2024
|
|
Ryhmä | Uudistuva Eurooppa (2019–) |
Suomen elinkeinoministeri | |
Edeltäjä | Virka luotu |
Seuraaja | Jyri Häkämies |
Suomen kauppa- ja teollisuusministeri | |
Jäätteenmäen hallitus[3]
17.4.2003–23.6.2003 Vanhasen I hallitus[4] 24.6.2003–18.4.2007 Vanhasen II hallitus[1] 19.4.2007–31.12.2007 |
|
Edeltäjä | Sinikka Mönkäre[5] |
Seuraaja | - |
Suomen sisäasiainministeri | |
Edeltäjä | Jarmo Rantanen[7] |
Seuraaja | Jan-Erik Enestam[8] |
Kansanedustaja | |
24.3.1979–16.4.2019
|
|
Ryhmä/puolue | Keskustan eduskuntaryhmä |
Vaalipiiri | Keski-Suomen vaalipiiri |
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 6. lokakuuta 1947 Kinnula |
Arvonimi | ministeri |
Puoliso | Raija Kaarina Pekkarinen (1972–) |
Tiedot | |
Puolue | Suomen Keskusta |
Koulutus | yhteiskuntatieteiden maisteri (1974) |
![]() Nimikirjoitus |
|
Aiheesta muualla | |
www.mauripekkarinen.fi | |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/de/Mauri_Pekkarinen_jkl.jpg/160px-Mauri_Pekkarinen_jkl.jpg)
Poliittinen ura
muokkaaEnnen eduskuntaan valitsemistaan Mauri Pekkarinen toimi muun muassa Keskustapuolueen Keski-Suomen piirijärjestön toiminnanjohtajana vuosina 1974–1979, työvoimaministerinä toimineen Paavo Väyrysen poliittisena sihteerinä 1976–1977, sisäasiainministeri Eino Uusitalon poliittisena sihteerinä 1978–1979, Jyväskylän kaupunginvaltuutettuna 1977–2004 sekä presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaalissa.[10] Vuosina 1987–1991 hän oli puolueensa Keski-Suomen piirin puheenjohtaja.lähde?
Kansanedustajana Mauri Pekkarinen toimi vuosina 1979–2019[11]. Hänet valittiin eduskuntaan ensimmäisellä kerralla vajaalla 8 000 äänellä. Seuraavissa vaaleissa 1983 äänimäärä kasvoi 400:lla ja jonkin verran vielä vuoden 1987 vaaleissa. Seuraavissa vaaleissa äänimäärä nousi yli 10 000:n. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Pekkarinen sai Keski-Suomessa enemmän ääniä kuin kukaan toinen tässä vaalipiirissä aiemmin, mutta vuonna 2011 keskustan kärsiessä ison vaalitappion Pekkarinen keräsi kaikkien aikojen huonoimman eduskuntavaalien äänisaaliinsa ja hävisi vaalipiirin äänikuninkuuden keskustalaiselle Anne Kalmarille.lähde?
Pekkarinen on toiminut eduskunnan pankkivaltuustossa vuosina 1995–2003, keskustapuolueen eduskuntaryhmän puheenjohtajana 1999–2003 sekä Yleisradion hallintoneuvoston puheenjohtajana 1987–1991. Keskustan ollessa oppositiossa vaalikaudella 1995–2003 aktiivisesti puheenvuoroja käyttänyt Pekkarinen sai lempinimen ”eduskunnan terrieri”.lähde?
Pekkarinen oli kesäkuussa 2022 tehdyn laskelman mukaan kaikkien aikojen kuudenneksi useimmin täysistunnossa puhunut kansanedustaja yli 5200 puheenvuorollaan.[12]
Pekkarinen on toiminut viiden hallituksen ministerinä. Ahon hallituksessa (1991–1995) hän toimi sisäasiainministerinä ja Jäätteenmäen hallituksessa (2003) sekä Vanhasen I hallituksessa (2003–2007) kauppa- ja teollisuusministerinä. Vanhasen II hallituksessa Pekkarinen oli kauppa- ja teollisuusministeri 31. joulukuuta 2007 asti.lähde?
Vuonna 2008 tämän tehtävän nimeksi tuli elinkeinoministeri. Pekkarinen jatkoi elinkeinoministerinä Kiviniemen hallituksessa. Kevään 2011 vaalien jälkeen keskusta jäi oppositioon. Pekkarisesta tuli tällöin yhdeksännellä eduskuntakaudellaan eduskunnan talousvaliokunnan puheenjohtaja.lähde?
Pekkarinen toimi myös Vapaan koulutuksen tukisäätiössä (VKTS), jonka tavoitteena oli kamppailla kouluihin tunkeutuvaa sosialismia vastaan. Säätiö muun muassa kokosi "mustaa listaa" opettajien poliittisesta suuntautumisesta.[13] Pekkarinen oli kesäkuussa 2010 ehdolla keskustan uudeksi puheenjohtajaksi ja pääministeriksi Matti Vanhasen tilalle ja pääsikin toiselle kierrokselle, mutta hävisi Mari Kiviniemelle.lähde?
Maaliskuussa 2012 Pekkarinen ilmoitti pyrkivänsä jälleen keskustan puheenjohtajaksi kesän puoluekokouksessa. Hän painotti tiedotustilaisuudessaan, että puolueelle tulee löytää ylin johto, joka pystyy innostamaan ja yhdistämään sekä viemään sanomaa perille.[14] Huhtikuussa Pekkarinen kuitenkin vetäytyi puheenjohtajakisasta, koska koki puolueenjohdon toivovan puolueessa sukupolvenvaihdosta.[15]
Syyskuussa 2018 Pekkarinen ilmoitti, ettei asetu ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.[16] Sen sijaan hän asettui ehdolle kevään 2019 europarlamenttivaaleissa. [17]
Euroopan parlamentin vaalit 2019
muokkaaVuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Pekkarinen valittiin ensimmäiselle kaudelleen 68 487 äänellä.[18]
Vaalimenestys
muokkaaEduskuntavaalit | |||
---|---|---|---|
Vuosi | Vaalipiiri | Äänet | Tulos |
1991 | Keski-Suomi | 10 306 | Valittu |
1995 | Keski-Suomi | 10 265 | Valittu |
1999 | Keski-Suomi | 9 633 | Valittu |
2003 | Keski-Suomi | 12 164 | Valittu |
2007 | Keski-Suomi | 9 102 | Valittu |
2011 | Keski-Suomi | 7 112 | Valittu |
2015 | Keski-Suomi | 9 170 | Valittu |
Kunnallisvaalit | |||
---|---|---|---|
Vuosi | Kunta | Äänet | Tulos |
1996 | Jyväskylä | 900 | Valittu |
2000 | Jyväskylä | 1233 | Valittu |
2008 | Jyväskylä | 1626 | Valittu |
2012 | Jyväskylä | 1700 | Valittu |
2017[19] | Jyväskylä | 1650 | Valittu |
”Pekkarointi”
muokkaaIiro Viinanen otti tiettävästi käyttöön – Pekkarista tarkoittaen – termin ”pekkarointi” Ahon hallituksen aikana. Termillä tarkoitetaan kotiinpäinvetämistä, josta näkyvimmäksi esimerkiksi nimettiin Kärkisten silta.[20] Yleensä ”pekkaroinnilla” viitataan kansanedustajien ja ministereiden väitettyyn oman vaalipiirin ja kotiseudun suosimiseen esimerkiksi budjettimäärärahojen jakamisessa. Termi on uusi versio aikaisempina vuosina suosituksi tulleesta termistä ”iltalypsy”, jossa jo aikaisemmin sovitun jälkeen epäillään vaadittavan vielä (illalla) lisää.
Helsingin Sanomien tekemässä huippupoliitikkojen arvioinnissa asiantuntijajoukko katsoi Pekkarisen olevan paras neuvottelija arvioiduista.[21]
Yksityiselämä
muokkaaPekkarinen on kinnulalaisen maanviljelijäperheen esikoinen. Hänen äitinsä oli emäntä Hellin Inkeri (o.s. Kinnunen, 1929–2018[22]) ja isänsä oli maanviljelijä Niilo Matti Pekkarinen[10] (1922–2004). Pekkarinen on ollut naimisissa vuodesta 1972, ja hänellä on vaimonsa Raijan kanssa vuosina 1973 ja 1976 syntyneet pojat sekä vuosina 1982 ja 1988 syntyneet tyttäret.
Pekkarinen on kirjoittanut ylioppilaaksi Kannuksen yhteiskoulusta vuonna 1968 ja valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1974. Lappeenrannan teknillinen yliopisto myönsi Pekkariselle tekniikan kunniatohtorin arvonimen vuonna 2008 ja Jyväskylän yliopisto taloustieteen kunniatohtorin arvon 2009.[10]
Lähteet
muokkaa- ↑ a b Vanhanen II hallitus Suomen hallitukset. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 31.8.2010.
- ↑ Kiviniemen hallitus Suomen hallitukset. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 31.8.2010.
- ↑ Jäätteenmäen hallitus Suomen hallitukset. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 31.8.2010.
- ↑ Vanhanen I hallitus Suomen hallitukset. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 31.8.2010.
- ↑ Lipponen II hallitus Suomen hallitukset. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 31.8.2010.
- ↑ Ahon hallitus Suomen hallitukset. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 31.8.2010.
- ↑ Holkerin hallitus Suomen hallitukset. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 31.8.2010.
- ↑ Lipposen I hallitus Suomen hallitukset. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 31.8.2010.
- ↑ Politiikan veteraanit Liisa Jaakonsaari ja Mauri Pekkarinen saivat ministerin arvonimet Yle Uutiset. 11.12.2020. Yleisradio Oy. Viitattu 11.12.2020.
- ↑ a b c Mauri Pekkarinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta. Viitattu 14.1.2011.
- ↑ Varapuhemies Mauri Pekkarinen, 70, jättää eduskunnan: ”Aikansa kutakin” www.iltalehti.fi. Viitattu 7.3.2019.
- ↑ Eduskunta | Kukaan ei ole puhunut täysistunnoissa niin paljon kuin he – Tässä ovat 11 kaikkien aikojen puheliainta kansanedustajaa Helsingin Sanomat. 26.6.2022. Viitattu 26.6.2022.
- ↑ Poliitikkoja toimi porvarien salaisessa säätiössä HS 17.10.2010
- ↑ Pekkarinen lähtee keskustan puheenjohtajakisaan Helsingin Sanomat. 16.3.2012. Viitattu 3.4.2012.
- ↑ Mauri Pekkarinen vetäytyy keskustan puheenjohtajakisasta Helsingin Sanomat. 27.4.2012. Viitattu 9.6.2012.
- ↑ Kinnunen, Pekka: Mauri Pekkarinen jättää eduskunnan – Keskustan uskollinen soturi turhautui Sipilän puolueessa Yle Uutiset. 7.9.2018. Yleisradio. Viitattu 7.9.2018.
- ↑ Mauri Pekkarinen haluaa europarlamenttiin – vaatii muun muassa hallittua ja vastuullista maahanmuuttoa Forssan Lehti. 10.10.2018. Viitattu 11.3.2019.
- ↑ Vaalikone Yle. Viitattu 30.5.2019.
- ↑ Kuntavaalit 2017:Jyväskylä 12.4.2017. Oikeusministeriö. Viitattu 13.4.2017.
- ↑ Parkkila, Esko: Etulyöntiasema antaa julkisuutta. Keskisuomalainen, 7.1.2010, s. 12.
- ↑ Mielonen, Matti: Pekkarinen pätevin neuvottelupöydässä, Vanhanen ja Halonen huonoimpia (tilaajille) Helsingin Sanomat. 21.3.2008. Viitattu 23.2.2010.
- ↑ Inkeri Pekkarisen kuolinilmoitus, Keskisuomalainen 30.12.2018, s. 44
Aiheesta muualla
muokkaa- Pekkarisen kotisivut
- Mauri Pekkarinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
- Mauri Pekkarinen Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Edeltäjä: Jarmo Rantanen |
Suomen sisäasiainministeri 1991−1995 |
Seuraaja: Jan-Erik Enestam |
Edeltäjä: Sinikka Mönkäre |
Suomen elinkeinoministeri 2003−2011 (1.1.2008 asti kauppa- ja teollisuusministeri) |
Seuraaja: Jyri Häkämies |