Eino Lehtonen
Eino Veikko Johannes Lehtonen (Eikka Lehtonen, 18. tammikuuta 1923 Hämeenlinna, Suomi – 9. joulukuuta 2010[3]) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Taiteellisen uransa hän teki Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, minkä ohella hän näytteli muutamissa elokuvissa. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen[4].
Eino Lehtonen | |
---|---|
Henkilötiedot | |
Koko nimi | Eino Veikko Johannes Lehtonen |
Syntynyt | 18. tammikuuta 1923 Hämeenlinna, Suomi |
Kuollut | 9. joulukuuta 2010 (87 vuotta) |
Ammatti | näyttelijä, ohjaaja |
Puoliso | Vieno Orvokki Aalto |
Näyttelijä | |
Taiteilijanimet | Eikka Lehtonen |
Merkittävät roolit |
|
Palkinnot | |
Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton hopeinen kunniamerkki 1984[2] |
|
Aiheesta muualla | |
IMDb | |
Elonet | |
Svensk Filmdatabas | |
Ura
muokkaaTeatteri
muokkaaLehtonen aloitti näyttelijänuransa Hämeenlinnan Työväen Teatterissa 1946. Sittemmin hän työskenteli myös samaisen teatterin ohjaajana ja vuodesta 1965 johtajana.[5] Teatterin nimi vaihtui vuonna 1956 Hämeenlinnan kaupunginteatteriksi.
Lehtosen varhaisia näyttämötehtäviä olivat muun muassa Tuomas (Klaus, Louhikon herra) ja Juhana Razelius (Rakas Wenander).[6] Hänen myöhempiä roolejaan olivat muun muassa Tevje (Viulunsoittaja katolla), Pulma (Kesäyön unelma) ja Harpajov (Saituri). Lehtonen näytteli myös useissa suomalaisissa klassikoissa, kuten Väinö Linnan tekstiin perustuvassa kappaleessa Täällä Pohjantähden alla, jossa hän tulkitsi räätäli Halmeen osan. Kansannäytelmässä Pohjalaisia hänellä oli Saltun rooli.[1]
Lehtosen ohjauksiin lukeutuivat muun muassa Kaksi sisarta, Sininen partio, Miehen kylkiluu ja Niskavuori-näytelmät.[1]
Elokuvat ja televisio
muokkaaLehtonen näytteli myös muutamassa elokuvassa ja erinäisissä televisiotuotannoissa. Edvin Laineen 1955 ohjaamassa Tuntemattomassa sotilaassa Lehtonen näytteli pioneerivänrikkiä. Rauni Mollbergin elokuvassa Milka hänellä oli kanttorin rooli.[7] Lehtosen televisiorooleihin kuuluu muun muassa Ukonkuivuuvaaran isäntä televisiosarjassa Havukka-ahon ajattelija (1971) ja Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen televisionäytelmässä Pimeän päivän muisto (1977).
Perhesuhteet
muokkaaEino Lehtosen vanhemmat olivat kirvesmies Juha Jalmari Lehtonen ja Ida Karolina Aaltonen.[6] Lehtosen aviopuoliso oli Vieno Orvokki Aalto. Hänellä on kaksi lasta, Anne-Maija (s. 1951) ja Hannu-Juhani (s. 1954).[1]
Filmografia
muokkaa
|
|
|
Lähteet
muokkaa- Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat, toim. Veistäjä, Verneri, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1950
- Teatterin maailma - Suomen teatterilaitos ja teatteriväki, toim. Veistäjä, Verneri, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1965
- Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto, toim. Martin, Timo; Niemi, Pertti ja Tainio, Ilona, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1974, ISBN 951-30-2505-5
- Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto, toim. Tainio, Ilona, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1983, ISBN 951-30-5727-5
Viitteet
muokkaa- ↑ a b c d Tainio, Ilona (toim.): Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 260. artikkeli "Lehtonen, Eino". Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1983. ISBN 951-30-5727-5.
- ↑ Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton myöntämät hopeiset kunniamerkit 2014-1947 docplayer.fi. Viitattu 15.11.2015.
- ↑ https://ahvenisto.kirkkomaa.fi/henkilo/lehtonen-eino-eikka/
- ↑ 82 ylimääräistä taiteilijaeläkettä. Helsingin Sanomat, 2.8.1985, s. 20. Näköislehti (maksullinen).
- ↑ Veistäjä, Verneri (toim.): Teatterin maailma 1965, s. 253 ja 254. artikkeli "Lehtonen, Eino". Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1965.
- ↑ a b Veistäjä, Verneri (toim.): Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat, s. 191. artikkeli ”Lehtonen, Eino”. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1950.
- ↑ Eikka Lehtonen Elonet - Kansallisfilmografia. 2013. Viitattu 15.11.2015.