Neuvostoliiton aikana elokuun kansannousu pysyi tabuna eikä sitä mainittu käytännössä ollenkaan. Käyttäen valtaansa koulutuksessa ja tiedotusvälineissä Neuvostoliiton propagandakoneisto tuomitsi Georgian kapinan "veriseksi menševikkien ja muiden taantumuksellisten voimien aloittamaksi seikkailuksi, johon he onnistuivat sotkemaan pienen ja alikoulutetun osan väestöstä".<ref>{{Kirjaviite|Tekijä=გ. ჯანგველაძე|Nimeke="მენშევიზმი"|Julkaisija=ქართული საბჭოთა ენციკლოპედია, ტომი 6|Julkaisupaikka=Tbilisi|Vuosi=1983}}</ref> Itsenäisyysliikkeen uuden aallon noustessa Georgiassa 1980-luvun lopulla vuoden 1924 neuvostovastaiset taistelijat, erityisesti johtava partisaaniupseeri [[Kakutsa TšolokašviliTšoloqašvili]], nousivat georgialaisen patriotismin ja kansallisen vastarinnan symboleiksi. 1920-luvun vainojen uhrien "[[rehabilitaatio]]" lain silmissä alkoi [[Mihail Gorbatšov]]in [[Glasnost]]-politiikan ("julkisuus") aikana ja saatettiin päätökseensä 25. toukokuuta 1992 asetuksella, jonka antoi [[Georgian tasavallan valtioneuvosto]] puhemiehenään [[Eduard Ševardnadze]].<ref>{{Verkkoviite|Tekijä=[[Memorial (järjestö)|Memorial]] |Nimeke= Декрет Государственного Совета Республики Грузия О восстановлении справедливости в отношении лиц, подвергшихся репрессиям в 1921–1924 гг. за участие в национально-освободительной борьбе Грузии|Osoite= http://www.memo.ru/rehabilitate/laws/resp/gruz.htm}}</ref> [[Neuvostomiehityksen museo (Tbilisi)|Neuvostomiehityksen museon]] avaamisen yhteydessä Tbilisissä toukokuussa 2006 Georgian sisäministeriö vapautti lisää arkistoja julkisiksi. Ministeriö on vasta viime aikoina alkanut julkaista vuoden 1924 puhdistusten uhrien nimiä ja muuta materiaalia neuvostokauden salaisista arkistoista.<ref>{{Verkkoviite|Julkaisija= საქართველოს შინაგან საქმეთა სამინისტრო|Nimeke= საარქივო სამმართველო| Osoite=http://www.pol.ge/archive}}</ref>